Janie! Det er mor. Se på mig!
Jane!
Gudskelov.
Havde du mareridt igen? Nu får du et dejlig varmt bad.
Kan jeg tage det senere?
Ja da.
Men du skal pakke. Du skal på weekend hos far.
- Hvad er det her? - Det lå oppe på loftet.
- Du må jo ikke være på loftet. - Undskyld.
Bare du ikke gør det igen.
Jeg ved, hvordan det føles.
November 1848.
Jeg havde håbet, at ingen ville behøve åbne dette brev.
Hvis I har gjort det, må jeg antage, at uforklarlige -
- eller slet og ret overnaturlige begivenheder er indtruffet.
Historien om Bell-heksen var altid blevet betragtet som en skrøne.
Men det er ikke tilfæIdet. Læs denne dagbog meget nøje -
- thi dens indhold kan redde jeres liv!
Hvor vil du nu gå hen?
- Bare et kys. - Nej, Joshua!
Lad den unge dame være i fred!
Forsøgte han at kysse dig igen?
RED RIVER, TENNESSEE - 1817
- Har ikke du pligter? - Undskyld, mor.
- Jeg tænkte på noget andet. - På at plage stakkels Joshua.
- Du skal være sød mod ham, Betsy. - Mænd skal holdes til ilden.
- Var det ikke det, du sagde? - Slet ikke.
- Joshua skal elske mig for evigt. - Så vær sød ved ham.
- Var jeg for hård mod ham? - Bare lidt.
- Hvad skulle jeg gøre uden dig? - Visne op og blæse væk.
- Glem ikke skolearbejdet. - Nej.
Godaften, mr. Johnston.
James Johnston tog en slurk og tørrede sig om munden.
Så tog han fat i hjulet, og i samme nu var vognen løs fra snedriven!
Se der! Jeg troede, du var gået vild.
- Jeg kan godt finde nabogården. - Jeg fortalte historien om vognen.
Ikke endnu!
Ved hjæIp af en slurk hesteliniment! Du har vist en del inden for vesten.
- Undskyld, lærer Powell. - De leger bare.
Er misteltenen ikke forbundet med en vis tradition, lærer Powell?
Jo, men...
Elizabeth Bell, det er upassende for en elev at genere sin lærer.
- Du ved bedre, min skat. - Det er jul, far.
Jeg forsøger at lære traditionerne. Og hvem er bedre til det end en lærer?
Nogle mennesker har altid svar på rede hånd, John.
Vi tager en dans i stedet, Betsy.
Lad dem nu danse, John!
Må jeg stjæle mrs. Bell? Jeg skal undlade at træde dig over tæerne!
John!
- John... Jeg hørte lyde fra taget. - Det kommer fra loftet.
- Egern? - Nej, der er for meget larm.
- Det er tredje gang, jeg hører det. - Jeg har ikke hørt det før.
Du sover så dybt, at du ikke engang mærker, når jeg står ud af sengen.
Lyt...
Det er stoppet. Hvad var det?
Sikkert den heks, der vil udmatte mig inden rettergangen i morgen.
Manden lyver. Han stjal min jord!
Miss Batts! Vi har hørt Deres version. Lad nu John Bell afslutte sin.
Vi tilbød hende at låne vores slave, Samuel -
- samt 100 dollar mod, at vi måtte bruge hendes jordlod...
- Med 20 procent i rente! - Vi gav hånd på det.
De betalte aldrig tilbage, så De mistede jorden.
- Prisen var rimelig. - 20 procent i rente?
Tja...
Det virkede som en rimelig afgift med tanke på hendes rygte.
John Bell, De brød kirkens love!
20 procents rente betragtes af kirken som åger.
- Miss Batts får sin jord tilbage. - Og mit tømmer? Han solgte det.
De lod ham fæIde træerne, fordi De måtte låne pengene og slaven.
De har penge og Samuel. Overskuddet fra jorden tilhører John Bell.
Hans tab... tab af sit gode navn... er straf nok.
Det er uretfærdigt!
Det var deres straf, John Bell.
Bare vent, til du ser min.
Nyd din jord, dit helbred og din lykkelige familie, mens du kan.
For jeg sværger på, du vil blive ramt af et forfærdeligt mørke.
Du... og din kære datter.
Kate Batts... Hun var frygtet af alle i byen.
Folk hævdede, hun var en heks.
Så familien Bell tog hendes forbandelse meget alvorligt.
På den tid troede jeg hverken på forbandelser, spøgelser eller ånder.
Det gør jeg nu.
- John... - Far?
- Er alt i orden? - Ja...
- Vi fik den. - Ulven?
Vi skød en hjort. Kom og se.
Far!
Jeg hørte det.
Hold øjnene åbne, det er helt mørkt.
- Mor! - Kom her!
- Hvad var det for en larm? - Der er noget inde på mit værelse.
Rolig... Vinden slog vinduet op.
Der er noget herinde!
Det virker ikke, som om der er noget.
- Det var sikkert bare mus. - Det tror jeg ikke, mor.
Vi henter dine brødre.
Lad os finde den dumme mus.
- Er I uskadte? - Ja... Lad os komme i seng.
- I kunne have dræbt os. - Det var unge John.
- Skuddet gik bare af. - Han skød ind i huset!
Vi blev overrumplet.
Jeg kan ikke få Kate Batts ud af hovedet.
Sket er sket. Kirken har sagt sit.
Tænk ikke over det mere.
Godt...
Hvem red til Concorde for at advare om briternes ankomst... Theny.
Paul Revere, Samuel Prescott og William Dawes.
Lykkedes det for dem, Betsy? Betsy?
Vi holder en pause.
Det er tid til gymnastik. I har et kvarter.
- Er alt i orden? - Jeg er træt.
Der er underlige lyde i vores hus om natten. Det er svært at sove.
- Betsy! - Slog du dig?
Hvor blev hun af? Pigen i gyngen.
Du gyngede alene.
- Så du en pige? - Nej.
- Betsy! - Mor!
- Det er mig! Mor er her! - Betsy!
Det rørte ved mig. Jeg så ikke, hvad det var.
- Det var bare et mareridt. - Det var så virkeligt.
Bare rolig, John. Hun havde mareridt.
Prøv nu at sove.
Det var bare en drøm.
Det var ingen drøm! Der var noget på taget.
Kate Batts sendte nok en af sine slaver for at plage os. Når jeg finder ham -
- vil jeg piske ham, til han er mere død end levende.
Gode Gud! John, se her!
- Fanden tage ham! - John!
John!
John, stop! Vi ved ikke, hvem det var!
- Jeg ved, hvem det var! - Det gør du ikke!
- Hun skal ikke gøre min datter ondt. - Så vær bare et fæ!
Hvad er grundstenene i et civiliseret samfund?
Kirke og uddannelse. Denne mand -
- sørgede for, vi fik begge dele med sine penge og sit arbejde.
- Hans kirke fordømmer ham. - Jeg forbrød mig mod kirkens love.
- Men far... - Moralsk fordærv.
Han tog lidt højere rente, end kirken foreskriver.
Men rådet forstod ikke, hvem han havde med at gøre!
- Drengene sover endelig. - Det er godt. Gud velsigne dem.
Nogle vers fra Bibelen tager hånd om husets problem.
Læs stille, James.
"Da bad Hanna og sagde: Mit hjerte løftet ved... "
"Min mund vidt opladt... En uren ånd talte til ham. "
"Og Jesus svarede: Ti og far ud af ham. "
"Og ånden råbte højt og for ud af ham. "
Tag hinanden i hænderne.
Vi beder denne bøn tre gange.
Dæmon, i Jesu Kristi navn -
- ti og forlad dette hus for altid.
Dæmon, i Jesu Kristi navn -
- ti og forlad dette hus for altid.
Den er næsten 12, og alt er vel. Jeg tror, jeres hus er trygt.
Kate Batts står bag det her.
Jeg så noget den anden nat.
En mand, tror jeg, som sneg sig omkring.
- Hvem var det? - Det var svært at se.
Skolelæreren er den eneste, der bor i nærheden.
- Richard er da ikke ude efter Betsy? - Han er hendes lærer!
Halleluja, Lucy! Gud har hørt os.
Det er midnat og der er ro i huset.
- Jeg slog ham, Lucy! - Gjorde du? Godnat.
Jeg talte med din kone. Omgangen gæIder ikke.
- Skyd ikke skylden på mig! - En omgang til.
- Jeg spiller ikke, hvis du snyder. - Jeg snyder ikke.
Luk op!
I Jesu Kristi navn! Slip hende!
Betsy, jeg er her.
Dæmon, spøgelse eller væsen... Det er ikke naturligt!
Lyt til dig selv. Der må være en rationel forklaring.
Hør her, Richard. Jeg har dokumenterede beviser.
Det er et vidneudsagn af Joan Jordan fra en hekseproces i 1599.
"Først kradsen på væggene, så banken, derefter slæben... "
"Og så slog det jomfruen på kinden ti gange. "
Er det ikke mere sandsynligt, at Kate Batts, som er utilfreds med dommen -
- har sendt sine slaver for at få sin skåIpund kød?
- Det her var ikke slavers værk. - Hun dinglede bare der!
En halv meter over gulvet.
Det sker altid om natten og altid på Betsys værelse.
Det var mørkt. I kunne ikke se, hvem der holdt hende.
Hun hang i luften af noget, der ikke er af denne verden!
- Nogen må have holdt hende! - Der var ingen på værelset!
Hvad med døren? Den var ikke til at rokke.
Det regnede den nat, og døren kunne have slået sig.
- Det er muligt. - Smækkene var ikke indbildning.
Det er en drengestreg. Tørrede ærter, der pustes gennem et rør.
En ærtebøsse? Ingen ærtebøsse havde kunnet ramme hende med den kraft.
- Så I nogen slå hende? - Jeg så, hun blev slået.
- Men du så ingen slå hende? - Nej.
Så kan det også være, du ikke har set, hvem der holdt hende.
Hvad der end skete, herskede der forvirring i værelset.
Vi kan ikke have bildt os de samme ting ind.
- Der var noget uhelligt i rummet. - John...
Når skoleugen er forbi, sover jeg en nat hos jer -
- og så vil jeg bevise, at det bare er en, der forsøger at skræmme jer.
Tiden er gået! Læg tavlerne på katederet.
Betsy! Vi skal nå ned til floden, inden det bliver mørkt.
- Ikke i dag, Joshua. - Vi har planlagt det i ugevis!
Jeg har ikke lyst.
Nej, sagde jeg! Lad mig være!
- Hvad sagde du til hende? - Ingen ting.
Det går over, Betsy.
Hvorfor?
Husk.
Nej!
Lucy!
Lad være!
Hvad sker der?
Richard, du bør ikke se...
John!
Luk øjnene op, John.
- Han har det fint i morgen tidlig. - Og omslaget?
Han skal have rødderne på hovedet en tid.
Tja... Betsy ser ud til at lide af voldsomme mareridt.
- Så du min søster? - Tror du, det bare var...
Sengetæppet blev trukket af sengen! Det var intet mareridt.
Mareridt kan mistolkes. Folk bilder sig ting ind...
Du så det selv! Det var ikke naturligt!
Der er noget ondt her.
Det er blasfemi!
- Hvem der? Vis dig! - Betsy, er det dig?
"Ødelæg dem, Herre... "
- Stille, James. - "Ødelæg dem!"
Ser I nogen? Hvem er det?
- "Thi de satte sig op mod dig!" - Stop, James!
"De overmodige skal ikke bestå, skal ikke bestå for dine øjne!"
"Driv dem bort!"
Stop! Fanden tage dig!
Stop!
Kender du det, der bliver læst op?
SelvføIgelig forstår det Herrens ord. Det var derfor, det forsvandt.
Var det fra Mattæus-evangeliet?
Var det et ja eller et nej?
Markus-evangeliet?
Er det en af Davids salmer?
Hvorfor er du her?
Har Bells forstyrret dig?
Har vi nu alle mareridt, skolelærer?
Det er mit værk. Jeg skal nok rydde op.
- Anky, kan du lukke op? - Ja, ma'am.
- Hej, Anky. - Zach! Hvad laver du her?
Miss Batts bad mig give jer sækken. Hun fandt den på sin jord.
- Farvel, Anky. - Farvel, Zach.
- Hvem var det? - Zach.
- Ham, der arbejder for Kate Batts? - Hun sendte det her.
- Jeg vil ikke have hendes ting her! - Hun sagde, det tilhører Bells.
Nej, mor.
- Det er Betsys! - Og det her er mr. Bells skjorte.
- De har været væk i over et år. - Hvorfor havde hun deres tøj?
Hvad er der, Chloe? Hvad er det, du ved?
FortæI, hvad du ved!
I har vel hørt, at miss Kate er en heks.
Når hekse smører dyreblod på nogens tøj, betyder det, at personen skal...
Skal hvad, Chloe?
Skal dø, miss Lucy. Skal dø!
- Jeg brænder dem! - Nej! Så bliver det bare værre.
Så lukker De djævelen ind!
Stop! Vær sød at stoppe.
Det var et mareridt!
Rolig...
- Hvad skete der? - Jeg husker det ikke.
Jeg husker det aldrig.
- Skal jeg vække dine foræIdre? - Nej!
- Bare bliv hos mig. - Ja, Betsy.
Jeg trækker tæppet op.
John!
Jeg slår hende ihjel!
- Hvad med os, når du henrettes? - I får det ikke værre end nu.
Ved at ofre mit liv, kan jeg gøre en ende på den her plage!
Vi finder en anden løsning, John. Vi finder en anden løsning.
Theny?
- Tror du på Gud? - Ja da.
Gør ikke du?
- Det gjorde jeg. Å - Ah, Betsy...
- Jeg er så bange. - Vær ikke det.
Jeg er her hos dig.
Godnat, Betsy.
Betsy...
Hørte du det?
Betsy...
Betsy, Betsy, Betsy...
Luk mig ud!
- Hvor længe har hun været sådan? - En halv time måske.
Ikke mere.
Theny? Kan du fortælle, hvad der skete?
Bare rolig, Theny.
Hun havde mareridt. Hun sloges med nogen.
Hun begyndte at slå sig selv. Jeg vækkede hende, og så...
Så hørte vi en... stemme.
Betsy, rolig nu!
Betsy!
Kom her!
Se på mig!
- Betsy... - Hørte de det?
John junior, Theny...
Lucy, John Bell...
Se sandheden.
Hvad vil det?
Du skal dø...
- Hvem er du? - En, der engang var lykkelig.
Fanden tage dig, Kate Batts!
Min skat!
Betsy!
Det talte!
Det havde en stemme. Men hvad ville det?
Hvorfor plagede det Betsy? Hvad havde hun gjort det?
Den sorte ulv... Pigen, som kun Betsy kunne se...
Å Anden, som ingen af os kunne se.
Hvad var forbindelsen mellem dem? Var de en og samme?
Angrebene på Betsy blev værre og værre. Det talte mere og mere.
Jeg spurgte, hvad det ville, men blev besvares med tavshed.
Hvorfor ville det ikke svare?
I mit liv har jeg gjort meget mere godt end ondt.
Selv helgener begår synder.
Hvordan kan Du tillade min familie at blive straffet på den måde?
Det er Satans metoder!
Jeg har tilbudt Dig mit liv til gengæId.
Hvorfor tager Du ikke imod det?
Jeg beder dig. Jeg beder dig, Herre...
Fri os for den forbandelse. Tag mit liv.
Herren har svigtet mig, Richard.
Det, der angriber Betsy, angriber også dig.
"En, der engang var lykkelig. " Hvem, tror du, det henviser til?
Kate Batts. Alt peger på hende.
Hvis hun er årsagen, så giv hende overskuddet fra tømmeret.
Jeg forsøgte... for to måneder siden.
Jeg sendte Chloe over til hende. Med penge i hånden.
Hun sendte hende tilbage.
- Så vil hun virkelig pine dig. - Indtil jeg dør.
Dette... væsen...
- Tror du, det kan læse dine tanker? - Nej.
Men jeg tror, det hører vore samtaler. Det ved præcis, hvad vi pønser på.
Men det holder sig til denne ejendom.
- Tågen er tæt her. - Vi er snart ude af skoven.
Betsy! Betsy!
Betsy, hører du mig?
Væk med dig!
John!
Den nærmer sig!
Den er væk!
Hvorhen?
- Mor? - Jeg er her, min skat.
Jeg havde et forfærdeligt mareridt.
- Du sendte mig bort. - Det ville jeg aldrig gøre!
Mor...
- Skal jeg dø? - Nej.
Du skal ikke dø.
Hvil dig nu.
Hvil dig.
Hvis væsenet altid kan høre os -
og findes overalt...
Så... er der ingen udvej.
Du holder af hende, Richard. Mere end blot som en lærer.
- Hvorfor siger du det? - Jeg har set dig se på hende.
Det er sandt. Der er ingen i afstand af et dagsridt -
- der er lige så smuk som din datter.
- Jeg ville aldrig driste mig til... - Det burde du måske.
- Jeg er næsten 20 år æIdre end hun. - Det samme gæIder John og mig.
Kan hun elske mig?
Det kommer hun til.
Jeg er så bekymret for hende. Gift dig med hende!
Din tiltro til mig er smigrende, Lucy.
- Vil du ikke nok? - Jeg kan ikke med god samvittighed.
Jeg kan ikke gifte mig med Betsy bare for at blive hendes beskytter.
Jeg beklager.
Efter den aften var der noget, der forandredes.
Angrebene på Betsy blev mindre voldsomme.
Væsenet lod sin vrede gå ud over John -
- og efterlod Betsy i en næsten livløs tilstand.
John...
John, hjæIp hende. HjæIp hende...
Hun er så ung...
Min skat...
Du skal dø.
Hun kommer og tager dig! Du skal dø, John...
- Din skat... - En gang lykkelig...
Væsenet lod ingen hjæIpe Betsy, mens hun var i dets greb.
Jeg føIte mig magtesløs.
John kæmpede imod og måtte lide under det.
Du kender sandheden...
Se!
Betsy! Luk op!
Betsy!
HjæIp mig!
Betsy?
Kate Batts!
Kald furierne tilbage. Skån min familie.
Tag den.
Tag dit skåIpund kød.
Jeg beder dig! Tilbagekald forbandelsen!
Jeg beder dig!
Jeg har hverken forbandet dig eller din familie.
Du forbandede dig selv, John Bell.
Betsy... Betsy...
Betsy... Husk!
Min skat.
Mor!
Min mor har altid sovet dybt.
Jeg blev født af foreningen af ondskab og uskyld.
En del af hendes sjæI døde den nat, John tog hendes uskyld.
Hævn mig.
Straf ham for det, han har gjort mod os.
- Tag det! - Tak.
Du sover så dybt, at du ikke engang mærker, når jeg står op af sengen.
Det er Betsys!
Det er mit værk. Jeg skal nok rydde op.
Efter den nat forsvandt væsenet ud af Betsys liv.
Mor?
Far er her. Jeg kører.
Ja.
- Jeg elsker dig. - Og jeg dig. Hej...
HjæIp hende!
David...
David!
Filmen bygger på virkelige begivenheder
Tekster: Martin Rendtorff www. undertext. com